17, ...
- Jdu nahoru.
- Zůstal někde v 17. Jdi do 17.
- Sakra.
Sakra. Pane Wu.
- Drží se v 17. Zvětši to.
- Pane Wu.
- Moc vám děkuji - Není zač.
- Dobrý den. Jsem z hotelového managementu a...
Oh, ne, ne. V pořádku. děkuji. Peníze ne.
- Dobrý. - Hej. - Chci se, jen ujistit, že máte naprosto vše co potřebujete...
- K naprosté spokojenosti. - Něco tady mám.
- Máme ho. - Krug, Jones...
vyběhněte do 17. Teď hned.
- To je neuvěřitelné. - Co chce?
- Pane Deane? Rád bych si s vámi promluvil. - Sakra!
Šaty
- Sakra! - Ano.
- Pane Deane?
Pane Deane, kdyby jste mohl na chvilku ke dveřím, tak to vyřešíme.
- Nejde to. Asi mám vzteklinu nebo co. Nejde to. Nejde mi to.
- Dej to sem.
- Tak to je ta poslední. - Pane Deane.
Ať se nám to nevymkne z ruky. Nesmí to odnést hoteloví hosté.
Dolů, paní, pane. sedněte si. Prosím? Děkuji. Děkuji.
- Dveře! - Nemáte se čeho bát.
- Krug, balkon!
Jedničce a kontrole, máme ho. Teď je v 16. patře.
- Jedničko, sledujte ho. Je ne jižní straně budovy.
- Rozumím. Vidíme ho.
- Přeskočil do 15. Je tam
- Seber jeho šaty.
- Jdeme pánové, schovat zbraně.
- Jdeme.
- Pohyb!
- Deane, otevři ty dveře, otevři! - Co dělá? Je vevnitř!
- Otevři ty dveře!
- Městská policie. Je tam náš kolega. - Běžte ke schodům, musíme evakuovat budovu.
- Kontrole, jednička. Letíme k záchranným vozidlům.
- Začíná se o nás zajímat veřejnost. Stáhněte se. Sledujte to z povzdálí.
- Tady jednička. Odlétáme.
- Tady Chavez, na 15. podlaží. Máme tady jednoho uvězněného muže.
- To bude dobrý chlapče, budeš v pořádku.
- Jsme na cestě. - Víš kam jedeme? - Nemocnice Sv. Alžběty.
- Potřebujeme satelit. - Zařízeno.
- No tak. Uklidni se chlapče. Uklidni se. Ne jen lež.
- Opatrně. - Promiňte. Už musím jít. Ať mi zastaví.
Ať mi okamžitě zastaví! - Klid chlapče.
- Utekl nám! - Parchant!
- Utekl ze sanitky, ale chlapci jsou mu v patách.
- Co souřadnice? - Jasně. Šířka 39 stupňů, 27 minut...
délka, 74 stupňů, 42 minuty.
- Pohyb, chlapi. - Jeď, jeď, jeď! Vyser se na to!
- Mám ho, můžeš. - Ostraze tunelu, městská policie...
pronásleduje ozbrojeného zločince, potřebuji záběry kamer.
Městská, tady ostraha tunelu. Jo, vidím podezřelého, míří na jih 6. Tunelem.
- Rozumím.
- Máme ho, máme ho. Je přímo před námi. V tunelu šest.
- Běží šestým tunelem na jih. - Máme ho. Máme ho. - Nemá kam utéct.
Přeběhl. Běží v protisměru.
- Stop!!Zastav!
- Ztratil se. Ztratil se Ten parchant.
- Právě teď vbíhá na schodiště číslo 5. - Kam to vede?
- Pětka vede k hlavnímu přístupu do odvětrávací šachty.
- Kam se dá nejblíže zajet autem. - K nouzovému východu na jižní straně. - Rozumím.
- Chlapci, je ve větrací šachtě. Zajeďte k nouzovému východu na jihu.
- Nemáme obrazové pokrytí. - Mají ho. Mají ho! Je ve větrací šachtě!
Jeďte k nouzovému východu na jižní straně. Jeďte!
- Jeďte!
- Normálně bych to nedělal. - Chlapci máte ho? Tak se ozvěte.
- Sakra! - Sakra!
- Nechápu, co je na tom tak obtížného.
- Zbavil se štěnic. Je chytrý. a někdo mu pomohl.
- Možná to je ten Brill. - Jen v Baltimorském okrese je 23 Brillů.
Zatím žádný podezřelý. Teď to sjíždí ústřední počítač.
- Nemůže to být zevnitř? - Co, myslíš někoho od nás?
- Já nevím.
Jen mám takový divný pocit.
- Ten pocit znám. - Musíme riskovat.
Trochu to panu Deanovi znepříjemníme. Oba snad víme jak, ne?
- Jasně.
- Stalo se něco? - Ne.
- Už před dvěma lety jsi měl být zástupce ředitele, možná před třemi.
Ale teď už budeš. Jestli projde ten návrh, máš to jisté.
- Děkuji, Marie.
- Porschi, na co to štěkáš?
Porschi? - Shh. Shh. Shh.
- To jsem já. To jsem já. - Jak jsem to mohla tušit. Příšerně jsi mě vyděsil.
- Všude jsou štěnice. Slyšej všechno co řekneš, možná i viděj.
Poslouchej mě. Poslouchej, poslouchej.
Nikdy jsem... Přísahám bohu, nikdy jsem... A to je pravda.
Nikdy jsem... Od toho problému, nikdy jsem se Rachel ani nedotkl.
Nikdy! Nikdy jsem se na ní nepodíval jako na tebe. Miluji tě!
Já tě miluji. Já tě miluji a to je vše.
- A co Erik? - I Erika.
I tvou rodinu. Kromě tvýho táty.
Potřebuju tě. Vážně potřebuju tě. Víš to?
- Dobře.
Já to říkala, Bobby.
Říkala jsem, že mají takový možnosti.
A že se tím blbým návrhem zákona jenom upevní moc.
- Shh. - Neříkej mi „shh„.
- Měla jsi pravdu. Já jsem se mýlil. Ale teď není čas to rozebírat.
Ten den, kdy Daniela Zavitze zajelo hasičský auto, byl na útěku. On byl postrašený.
Ty samí lidi, co ho honily tak ty se teď snaží dostat mě.
- Bobby, myslíš to vážně? - Musíš odjet do Philadelphia ke své rodině.
Dej mi ještě trochu času. Já se s tebou spojím. - To ne!
Nenechám se vyhnat ze svého domu. Ne, Bobby.
Mě nevyženou, koupila jsem tyhle záclony.
- Shh, shh. Na záclony ti každej kašle.
Nech mě jednou jen jednou rozhodnout za nás oba. Prosím!
Jeď do Philadelphia. Udělej to pro mě, ano?
- Dobře. - Stejskalo se mi.
- To nemůžeš nosit. To je vánoční dárek. - Já vím. Omlouvám se.
- Když mě se stejskalo. Byla jsem sama. - Jak se můžeš jen tak hrabat v mích věcech?
Miláčku, dokud ti to nedám, je to moje.
- Jo, ale na mě to vypadá líp. Nemyslíš?
- Kotě ty zlobíš jako Erik.
- No tak, mě se tolik stejskalo.
- Co je? - Sakra. To bylo ten večer.
Ten večer, kdy jsem přinesl domů dárky.
- Kde je Erik? - Přece u Dylana.
Teď bude na cestě do školy. Co? Co se děje?
- Co s tím budeš dělat? - Shh. Na, vem si to. Shh, shh. - Já to nechci.
- Co bych s tím měla dělat? - Dej mi nějaké peníze. Potřebuji nějaké šaty. - Dej to pryč.
- Dobrá. Dobrá. - Řeknu Marii, že potřebujeme její auto. Možná, že není napíchnutý.
Sakra, Erik.
- Základno, jednotka jeden. Hospodyně odchází. Poraďte.
- Zůstaňte. Sleduje jí satelit a u školy je Bingham.
- Pane Bože, nechte mě jí sledovat.
Ona si neholí nohy. Ježíši.
To mě strašně rajcuje.
- Nesleduje nás někdo? - Ne, pane Bobby.
- Dobře. Trochu zrychlete. Chci je odchytit než dojdou ke škole.
- Támhle jsou. - Zastavte u nich a naložte je do auta.
- Dobře.
Ericu, Dylane, nastupte si.
- Ne my dojdeme. - Nastupte si do auta.
- Škola je hned za rohem.
- Slyšeli jste. No tak.
- Jak je, chlapci? - Tati!
- Ne, ne. Otoč se. Sedni si. Koukat dopředu.
- Ale, tati... - Co jsem žekl Eriku?
Koukejte na sedadlo před sebe. Zahrajeme si hru. Budete koukat na jeden bod.
Nedáte nikomu znát, že jsem tu.
- Tak jak jsi se měl? - Stejskalo se mi.
- To mě taky tati. Kam jsi zmizel?
- Ale, měl jsem takový složitý případ. Málem jsem se na něm udřel k smrti.
- Vy se s mámou rozvádíte? - Otoč se.
O čem to blábolíš? Ne, nerozvádíme se.
Jen jsme se trochu pohádali, to se manželům občas stává.
- Ale kvůli tomu se netrap. - A kdo vyhrál?
- Jsem tvůj táta Eriku. Víš, že když si dupnu, je po mém.
- Máma vyhrála. - Podívej, teď se tě na něco zeptám...
a je naprosto důležitý, abys mi řekl pravdu.
Ať odpovíš jakkoli, přísahám, že se ti nic nestane.
- Dobře? Tak můžu? - Jo.
- Pamatuješ ten večer, když jsem přinesl vánoční dárky a ty jsi mě...
- Jen jsem nakoukl do tašky, tati. Byl bych to nevzal, kdyby to bylo zabalený.
- Dobře, tak je to jasný. Ale já to potřebuju. A slibuju ti, že ti koupím novou.
- Tati. - Co je? - Je to rozbitý.
- Erik za to nemůže pane Deane, už byla rozbitá.
Monitor jen zrní, když se zapne.
- Stejně to potřebuji, chlapci. Máš to zde? - Ano, máme to.
- Eriku, podej mi ji bokem.
- Haló. Dobrý den. Jmenuji se Leon Newman.
Promiňte. S kým mluvím?
Seržantka Milerová. Ano, bydlím na 454 Beaumont.
Vlastně tam bydlí má matka, já volám za ni.
Nějaká dodávka tu stojí už celej den.
Nechtěl bych nikomu ublížit nebo tak,
ale možná prodávají drogy...
třeba by jste mohli poslat auto.
- 31 Allison, všem dostupným jednotkám.
Prověřte bílou dodávku před 454 Beaumont pro možný prodej narkotik.
- Ó!, to je fór. Jdou po nás.
- Rachel.
Rachel.
Oh, sakra.
- Otevřete dveře. Otevři dveře!
- Řekl jsem, aby jsi se mi vyhýbal. - Teď ne prosím. Jeďte.
- Dobře, co se stalo? - Rachel je mrtvá.
- Neměl jsi k ní chodit. Říkal jsem ti to.
Vystup si.
- Asi jsem našel co hledají. Měl to můj syn. - Vypadni z tohodle auta.
- Dej mi tu hru.
- Víš proč ji zabili? - Chtějí, aby to vypadalo, že jsem to byl já.
Všude tam poházeli moje věci.
- Zaprvé, když jsi podezřelej z vraždy, líp tě najdou.
A za druhý zdiskreditujou tě pro případ, že by jsi šel proti nim veřejně.
Jdou po tobě, s Rachel to nemělo nic společnýho.
Absolutně nic.
- Tak co máte? - Vůbec nic.
- Stejně to hoďte na jednu kazetu...
náměstí, prohlídku domu...
Vane, ukaž mi satelitní záběry ze střechy hotelu.
- Tady jsou. Zachycují kontakt mezi oběma podezřelými.
- Můžeme se kouknout na toho druhýho chlápka? Kdo to je?
- Nemohl by jsi nám přiblížit jeho obličej?
- Nepodíval se nahoru.
- Je chytrý. - Proč má koukat nahoru?
- Družice je asi 155 mil nad zemí. Zabírá zemi jen shora.
- To je trochu málo. - Jo, možná by jsi mohl vymyslet novou?
- Jo, jasně. Zkusím to. - Idiote.
- Zůstaň tu. Nakoupím jídlo. Musím se najíst.
- Haló. - To jsem já.
- Kvůli čemu otravuješ? - Zavři hubu a poslouchej.
Jdi do domu k Rachel.
Rachel Banksová je mrtvá. Noviny budou psát, že jsem to udělal já.
Řekni Carle, že jsem to neudělal.
Ať odjede pryč. A vyřiď jim, že ji miluji.
- Bylo to z McClean, a Baltimore, mezi Hood a St. Anna.
- Rozumím. Jo!
- Zdravím vás. Potřebujeme se podívat na poslední záběry z vaší bezpečnostní kamery.
- Ty, Larry. - Tohle nám právě přišlo od Pratta.
- Zaměřte ho a proveďte identifikaci.
Pratte, máte odjezd toho auta?
- Ne, pane. Ale ten kluk z obchodu si myslí, že jeli na jih.
- Máme značku a barvu toho auta, ale značka je falešná.
- Ať tam zaměří satelit. - Už se stalo.
- Plánujete rychlý únik? - Jo,protože jsem tě potkal.
- Chudinky slepice, v tomhle kurníku.
- Tady pracuju. Může ti to připadat divný, mám tu kancelář už 15 let.
Je naprosto bezpečná. Tyhle měděný dráty rušej signál.
- Tohle jsou satelitní záběry z okolí toho obchodu, před 20 minutami.
- Jsou v tom Caminu . - Zaměřuju.
- Máme je. - Johne, ukaž nám šířku 30.64 minut, délku 72.29.
- Tady jsou.
- Přijíždějí z leva.
- Pokusím se je vám přiblížit a jeď za ním.
- Říkám tomu Bunkr. Žádnej telefon nebo vedení.
Soběstačný. Odříznutý od světa.
Žádná možnost napíchnutí.
Jen bezdrátově, a to se dá lehce zjistit.
- To se dá lehce zjistit... Vy teda umíte žít.
- Vláda má od 40. let úzký styky s celýma telekomunikacema.
Navezli se všude. Můžou se dostat ke tvýmu bankovnímu kontu...
do tvýho počítače, e-mailu, odposlouchávat ti telefon.
- To říká má žena už léta. - Každej drát, každou vlnu...
Čím víc techniky používáš, tím je pro ně snažší tě napíchnout.
- Konec civilizace. - Už aby nastal.
- Už jede, je to jednoduchej kód.
- Ou, konspirace teroristů všech zemí, spojte se.
- Pro mě je to víc než teorie. Jsem bejvalej konspirátor.
Z NSA. Byl jsem komunikační analytik.
Odposlouchával jsem mezinárodní hovory.
A ta satelitní štěnice, co jsi měl v mobilu...
Vynalezl jsem jeden z prvních modelů.
Ve Fort Meade jsou na 18 akrech v podzemí sálový počítače.
Když voláš svý ženě a řekneš slovo „bomba„, „prezident„, „Allah„...
nebo 100 dalších klíčových slov, počítač to pozná,
nahraje a pošle analytikům.
A to bylo před 20 lety.
- Hubblův dalekohled je zaměřen na hvězdy?
Ale mají stovky špionážních družic, zaměřených dolů na nás.
Za starých časů, jsme museli napíchnout telefonní linku.
Teď tě přes satelit můžou odposlouchávat rovnou.
Co je to?
- To je Phil Hamersly. - Ježi Kriste.
Kdo je ten chlap? Podíváme se jim do archivu.
Identifikace podle fotografie.
Reynolds, Thomas Brian. Narozen 9-11-40.
Attended biskupská škola, D.C. B.A., Harvard, PhD, Princeton.
Do NSA přišel z ministerstva zahraničí od 95ho.
Ten chlap není profík, je to politik.
Ou, sakra. Vem to!
- Kdy jsi naposledy kontaktoval někoho známýho? - Když jste kupoval jídlo.
- Neříkal jsem ti, aby jsi netelefonoval? - Volal jsem z automatu.
- Co jsem ti říkal? - Už nevím.
- Aby jsi nevolal.
- Vem kočku. - Cože, kočku?
- Jak se jmenuje. - Beep.
- Pojď sem kočičko. Pojď sem. Pojď!
Sakra.
- Sakra!
- No tak dobře, co tu máme?
- Co je to?
- Subjekty odjíždějí. - Musíme vypadnout...
- Bouchne to tady. - Dělej!
- Musíme jít.
- Rychle! Pohyb! Pohyb!
- Dělej! Pohyb!
- Co jste to udělal? - Odpálil jsem to.
- Proč? - Protože jsi telefonoval!
- Řekni mu ať zastaví! - Okamžitě zastavte!
- Tak zastavte.
- Natáhni to.
- Do prdele...
- Uniká benzín. Uhas to.
- Nejde to. Nejde to. Zastavte!
- Kde máš disketu?
- Sakra. Nedá se to zachránit.
- Och, je zničená. - Co budeme dělat?
- Já odcházím. - Subjekty míří přes haldy na západ.
- Co tím myslíte? - Nemáme disketu, nemáme nic. Je po všem.
- Nemáte šanci. Odhoďte zbraně.
- Myslíte, že jsem chtěl ten disk? Že jsem chtěl, aby mi ho ten blbec dal do tašky?!
- Koho to do prdele zajímá. Kvůli tobě je mrtvá Rachel. A teď jdou po mě.
- Jak po vás? Proč po vás? Proč by šli po vás?
- Vy je nezajímáte, ale já jo.
- Máme ho, je před námi. Hlásím polohu.
- Dělej.
- Máme ho, nemá kam uniknout. Máme ho.
- Jednička základně, jsou někde mezi vlaky.
- Jdi už do hajzlu.
- Sakra! - Vracíme se.
- Posral jsi mi celý život. - Co život?
To je život, bejt zavřenej v bunkru.
A Rachel, vám byla ukradená. Byl to pro vás jen balíček pod sedadlem 32.
- Přestaňte mě srát! - Střílej, no tak střílej!
- Máte jen mě. A já mám jen vás.
- Máme je. Míří na západ k dálnici.
- Vypadni z toho auta! Padej! - Jistě. Jistě.
- Vypadni. Prosím nedělejte to. Prosím.
- Podej si stížnost. - Hej, počkejte. Ne... Ou, pane bože!
- Dík, že jsi mi pomohl u toho vlaku.
- Oh, pane bože.
- Jednička základně, ztratili se nám...
Jsou někde pod nadjezdem.
- Ukradl jste opravdu moc pěkný fáro.
- Je to jenom kus plechu. Kecáš blbosti.
- Potřebuju cukr, chápeš. Začínám bejt mrzutej. - Začínáte?
- Jsem hypoglycamic. Mé tělo nemůže metabolizovat cukr, tak...
- Takže jste hrozně nasranej, když se nenajíte.
V podstatě.
- Jo. Jsem.
- Tak se najíme. - Výborně.
- Skutečné jméno je Eduard Lyle. Vystudoval Drexelovu univerzitu. Přihlásit se do armády, 1953.
Rychlý postup. Výborný ve zpravodajství a komunikacích. do NSA přišel v 65tým.
- Ovšem. - Ano. Zůstal až do 1980, kdy zmizel neznámo kam.
- Nikdo ho neviděl. - Dlouhá doba.
- Spousty vloupání. Mazání záznamů.
Práce s výbušninami.
Naposledy byl v Iránu, koncem 75tého, před pádem Šáha.
- On je náš problém. - Tento muž.
- Takže, pomáhali jsme dodávat tajnejm poldům zbraně...
Afghánským povstalcům, kteří bojovali proti Rusům.
Byl jsem s parťákem na východní hranici a monitorovali jsme sovětský vojenský vysílačky.
Byla to docela zábava, v Iránu se ni líbilo.
Zastánci tvrdý linie pak v Teheránu, obsadili velvyslanectví...
a přes noc se všechno změnilo.
Naši spolupracovníci se obrátili proti nám. Odjel jsem.
Parťák to nestihl.
Když jsem se dostal domů, začali se do mě navážet v novinách.
Prý jsem podporoval nepřítele?
V bezpečnostním na mě zapomněli.
Nemám jim to za zlý, neměli na vybranou.
Dělal jsem to rád.
Měl jsem rád tu práci, i ty lidi.
Byl to můj celý život.
- Váš partner byl Rachelin otec?
- Jo. Dohodli jsme se.
Dohodli jsme se, když jeden z nás unikne, postará se o rodinu toho druhýho.
On měl jenom Rachel, takže jsem se o ní postaral.
- Tady to máte, pane. - Děkuji.
- Třeba mužem ještě něco udělat.
- Jsi teď hrozba. Jako jsem byl já.
- Pro koho? Pro ně?
- Pro svou rodinu, pro přátele, pro všechny známé, i ty náhodné.
Proto jsem musel zmizet. Ty musíš taky Roberte.
- To ne, nesouhlasím. Chci žít svůj život.
Vybudoval jsem si ho a chci ho zpět.
Vyrůstal jsem bez otce. Vím jaký to je. A nechci, aby to zažila má rodina.
- Mami, já nechci jít domů.
- Chceš si do mě bouchnout? Do toho.
- Nebiju starší občany.
- Pojď sem kočičko.
Pojď nahoru. No tak.
V gerilový válce, si musíš ze slabosti udělat přednosti.
- Ale jak? No,
když jsou velký a ty malej, musíš bejt rychlej a oni pomalý.
Bejt skrytej, když jsou odkrytý.
Pouštět se jen do předem vyhranejch bitev. Tak to dělal Vietcong.
Vzít nepříteli zbraň a použít ji proti němu.
Udělat si z něj zásobovače. Čím jsi silnější, tím oni jsou slabší.
- Zkus si tuhle. - Jinou by jste neměl, prosím?
- Jo. Tuhle. - To je jedno.
- To je má nejlepší havajská košile. - Tak se s ní rozlučte.
- Steve, jak se pořád máš? - Jde to. - Potřebuju nějakou výbavu. - Jen si posluž.
- Těší mě Billi. - Nazdar, Billi.
- Steve, kde máš 2 Ghz mikrofony?
- Hned za tebou, druhá police.
- Steve, myslel jsem, že je to Bill.
- No. Ty jsi Bill.
- Když jsem Bill, měl jsi mi to říct předem. - Už to víš.
„Prezident se zatím závazně nevyjádřil...„
„ale jistě ví, že takový zákon potřebujeme.„
„A podle mého názoru, tento zákon nakonec přispěje...„
„k bezpečnosti, kterou potřebujeme.„
- K jaký bezpečnosti? - K bezpečnosti, kterou potřebuje on.
- Tak začnem. Upravenej mobil propojenej s laptopem.
- To je neuvěřitelně silná zbraň. - Co je to?
- To je adresa toho kongresmana a číslo jeho mobilu.
Takže mi se teď na něj...
v pohodě napojíme, a víš co se dozvíme?
- Ahoj, miláčku. Právě jsem přistál. Co dělají děti?
- Melissa má horečku. - Je to zlé? - Není.
- Kdy budeš mít trochu času? - Uh, tak za 30, 40 minut.
- Mám apartmá v hotelu Lincoln. Zavolám ti až tam budu. - Jste nebezpečnej pane.
- Oh, sakra.
Aw, sakra.
- Řekni něco. - Promiňte?
- Hlasitěji. - Kecáte blbosti. - Dobrý.
- Nenajdou to tam? - O to mi jde.
- Skvělej plán.
Celej život jsem byl řádnej občan, za jeden den s váma...
jsem střílel a vloupal se.
Musím si odskočit.
- Odpočiňte si. - Díky. Zatím.
Moc vám děkuju.
- Máme ho.
- Yeah, tak se ukaž, kongresmane.
- Myslím, že na tohle jsi ještě moc mladej - Jo, ona taky.
- Dobrý den! Mohl byste ke mně někoho poslat, prosím?
Ano, tady je Christa, kongresmanova sekretářka.
- Přesně tady se dala čekat. - Jak mám sakra vědět, o co tu jde?
Jsem jen kongresman, proboha.
Ten bezpečnostní technik povídal, že je to ruchová štěnice, to já nechápu...
asi je nějak mnohem chytřejší.
Samozřejmě, že jí pošlu, ale to... Není...
Protože chci vědět, kdo mi ji sem dal, Jimi.
- Dobrý den. Hej! - Hola. Si?
- Poslyš, tohle mě rozčiluje. Dej si tam jeden program a nech ho tam.
- A přestaň skákat! - My jsme v televizi.
- Já jsem řekl, abys přestala skákat. - Jsme v televizi.
- Podívejte, to jsou ty, který jsme měli najít.
Všechny od nás, naše výroba.
- Thomasi, můžeš na chvilku?
Hele, přišlo nám $140.000 . Nemám žádnou představu odkud.
- Jak je to možné? 140 jen tak? - Ano.
- Jo, tady to je.
Dva vklady po $70.000 ve stejný den.
- Ano, to ještě vidím, díky.
- Ale mě jde o to, že nevím, odkud přišli. - Tome.
Promiňte. Volal Shaffer. Na osmou svolává poradu všech vedoucích oddělení.
- Takže už i v neděli.
- To je báječné. - Emilie.
To je tvůj osobní účet. Já nechápu jak...
- Mimochodem, kdo je Christa?
Navěky tvá?
- Chci mít historii téhle štěnice, od zrození k potratu
a chci ho mít na stole do dvou hodin.
Jméno technika, který ji vyrobil.
Chci vědět, kdo jí schválil k použití...
a za jakým účelem.
Chci vědět, krucinál...
jak se proboha mohla dostat do kongresmanova pokoje.
Poslouchejte, všichni, dobře víte, kam tohle povede.
Takže, jestli to bylo schválené...
Jestli to bylo schválené...
i když nechápu jak mohlo, tak to nechám být.
Ale jestli tady někdo něco podělal,
tak ten někdo půjde sedět.
- To je on.
- Ano? - Thomas Reynolds?
- Kdo volá? - Já mám ten přírodopisný snímek, který chcete.
- Promluvme si o tom osobně? - Ve tři buďte na rohu Iowské a třetí.
- Budu tam ve čtyři.
- Musíme z toho chlapa dostat přiznání a musíme...
to nahrát a zvládnout to rychle, jasný?
- Oh, to jste neměl. Musely stát dobrejch 12, 13 dolarů.
- Budou čekat, že mám mikrofon, chápeš?
Takže si mě projedou.
A až to udělaj, dám ti znamení...
- A, ty ho zapneš. - Jaký znamení?
- Třeba si vezmu žvejkačku.
A ty potom aktivuješ mikrofon.
- Vyzkoušej si to. Stačí. Stačí.
Dobře. Kvůli bezpečnosti, určitě projedou...
pečlivě všechny frekvence aby tě vystopovali.
A jestli jsou dobrý, a oni jsou pravděpodobně velmi dobrý, tak tě...
za pět, šest minut mají.
Takže řekneme čtyři minuty, po zapnutí...
ať se děje, co se děje, vypadneš.
- Rozuměl jsi mi? - Ne.
- Zapnout. Vypnout.
Tak jo, budeme si hrát.
- Dobrý den.
- Edward Lyle. Policista.
- Velmi chytré. - Proč jsem nepozvete vaše přátele.
- Pratte.
- Stoupněte si k tomu plotu. Budu hned hotovej.
Je čistej, pane.
- Máte tu kazetu?
- Ano, mám. - Tady?
- Ne. - Co tu tedy chcete řešit?
- Peníze. - Peníze? - Divil jsem se, že to ještě nevysílali na CNN.
Vyděl jste tu nahrávku?
- Co je na ní? - Ten tvůj hnusnej ksicht.
- Je na ní smrt kongresmana Hamerslyho.
Skončil s jehlicí za uchem.
- Tři tváře, jsou identifikovatelný. - Kolik za ni?
- 1.8 milion dolarů. - Co?
- A výmaz mích záznamů. chci zpět můj život.
Můj plato od roku 1980, plus inflace za posledních 18 let.
- Plus úroky. - Do prdele. - Plus důchod pro kategorii E-16.
Přesně 1.850 000. Zaokrouhlil jsem to dolů.
- A za to dostanu kazetu a pana Deana?
- Víte, tu kazetu má Dean. - Do prdele.
- A co chce on? - On chce vědět proč jste zabili to děvče.
- Nevím, o čem mluvíte? - Pokoušel jsem se mu to vysvětlit, ale nemohl to pochopit.
- Co to na mě zkoušíte? Viděl jsem vaše záznamy.
- Nejste žádný vzor ctnosti. - Jo, souhlasím.
Akorát že... Hamerslyho jste zabil vy.
Já to nebyl. Ale celkem chápu proč.
Ale proč tu holku? Aby jste dostal blbce, který sotva ví, že po něm jdete?
- Blbce? - Tohle mi jsme doma nikdy nedělali. Vždycky jenom ve válce.
- Taky jste ji vyhráli. My bojujeme za mír. To je těžší.
- To mu všechno trvá tak dlouho?
- Teď máme deset milion šílenců s odstřelovací puškou, sarinem a C-4.
Dneska se desetiletí dokážou na Internetu rozšifrovat kódy, které mi sotva rozluštíme...
- Nezdržuj. - Najdou návody na sestrojení jaderné zbraně.
Soukromí neexistuje už 30 let, protože si ho nemůžeme dovolit.
Jediné soukromí, máte uvnitř vlastní hlavy.
- Dělej. Donuť ho něco říct. - Lokalizovali jsme ho. Ať mluví dál.
- Myslíte si, že jsme nepřátelé demokracie, vy a já? Podle mě, jsme její poslední nadějí.
- Síly se užívalo vždy. - Už tam nemáš bejt, Roberte, jdou po nás.
Vypadni a drž se instrukcí.
Tak dělej, Roberte. Padej!
- Chceš zastřelit policistu na ulici? To daleko nedojedeš. - Nastup si.
- Ano? - Tome? - Emilie, co je?
- Tome, zrušili nám VISA kartu. Chtěla jsem jí použít... - Zkusila jsi AMERICAN EXPRES?
- Ano, zkusila, ale... - Poslyš, teď s tím nic neudělám.
- Zavolám ti. - Tome, já... Ne, Tome...
- Kreditky jsou v háji, co? No jo, to člověka pořádně otráví.
- Pojďte dál.
- Blbče. - Skvělej plán.
- Ať mi dá tu kazetu.
- Jaký máme záruky? - Žádné.
- Takže?
- Vědí tady všichni, že jste zabil Phila Hamerslyho a Rachel Banksovou?
Jestli půjde ke dnu on, stáhne vás všechny sebou.
To mi věřte. Aah! Sakra! Ouu, ty jeden parchante! Ty...
- O Rachel Banksovou nešlo. - Ou, ty parchante! - Hamersly byl zabit záměrně. Kde je ta kazeta?
- Oh... Ou, kurva!
- Kde je ta kazeta?
- Tome! - Dobře. Dobře.
- Tak já vám ji dám. - Děkuji.
- Co to děláš, blbče? To je naše jediná páka!
- Pro boha. - Já jsem blbec? Já? To vy jste blbec!
- Tak kde je? - Mezi Washingtonskou a Čtvrtou. - Washingtonská a Čtvrtá.
- To je můj mixer. - No a?
- Čtvrtá a Washingtonská.
- Tak kde je? - V restauraci.
- 11169 Čtvrtá ulice. Zůstaňte u vchodu.
- Co je tohle. Přečti mi tu poznávací značku.
T-S-1-8-7-8-5.
- Jděte tam s Prattem a přineste ji. - Nesouhlasím.
- Oh, nesouhlasíte? - Jestli tam půjdu a přinesu kazetu...
jsem mrtvej muž.
Půjdeme tam spolu, vy a já. Vy si tu kazetu zkontrolujete.
Až pustí Brilla, odvezete si jí. A všichni si užijeme Vánoc.
- Jakou mám záruku, že jste nepořídil kopie?
- K čemu by mi byli? Ta kazeta mi zničila můj život.
Nejradši bych ji viděl někde na dně oceánu.
Já chci jít domů.
- Dejte mi zbraň. - Dobře, pane.
- Dobře, půjdeme spolu.
Pratt s Binghamem.
Fiedlere, dejte na Binghama jednu malou kameru.
- Víš co? Je to vládní vozidlo. - Sakra!
- Jdu tam rovnou. Kdyby něco, velí Hichs.
- Nemáte tu nějaký jídlo? - Jo, za tebou.
- Buď jseš strašně chytrej, nebo neuvěřitelně blbej.
- Uvidíme za chvíli. Sledujte FBI.
- Vrátím se pro ten mixer. - Dárkově ho zabalím.
- Tak se ukažte.
- Není to ten chlap co tu už byl? Ten odborářský právník? - Jeto on.
- Ne, ne. Díky. - Tak chutná vám to?
- Ano. Moc dobrý co? - Sám jsem je vařil.
- Jo, jo. - To určitě.
- No tak dlabejte.
- Hele, Billy, je tu ten černej právník s pár bouchačema. - Tak ať jde dál.
- Ahoj, jak se vede?
Co to má bejt, FBI?
- Ne, pane Pintero. Chtěl jste mluvit s ním.
- Ou, to je on? - Ano, to je on.
- Tak vy jste to natočil? - Co?
- Natočil jste ten videozáznam?
- Hele, hele. Chce ho zpátky.
- Vážně? To je mi úplně ukradený.
- Můžeme mluvit o samotě, prosím?
- Jo, asi by jsme měli.
- Marie, odveď kluky pryč. - Pojďte, chlapci.
- Odveď je. Dělej!
Marie, odveď je. No tak rychle! Do zoo vás vezmu jindy.
- Ooh, ooh, Hichsi. - Co se mu stalo?
Ne, ne, ne, ne. Na techniku ne. Musíme s ním ven. Dobře.
- Podívej. Pojď sem!
Tony, právě vytáhli z dodávky člověka.
Zvrací a je celý zakrvácený.
Sakra. To je městský polda.
- Hej, Beepe. Pojď sem. Pojď.
- Jestli je to váš přítel, přesvědčte ho, ať nám dá tu kazetu.
- To prr. Za prvé, nejsem jeho přítel...
- A za druhé, není to jeho. - A čí tedy?
- Moje. Jasný? Moje. Koupil jsem jí.
- Vy jste mu ji prodal?
- Tak poslouchejte mě.
- Tak kdo jste? Co ode mě sakra chcete?
- Ó!, to je zlý. - Jsem federální úředník. - Jo, tak ona to natočila sama vláda?!
- Měli by jste tam jít. - Počkejte. Počkejte. Hele.
Můžem si zajet pro příkaz vrátit se s FBI a vzít si co budeme chtít...
zavřít, koho budeme chtít, tak mu tu kazetu dejte.
- Jedinej, koho zavřou budeš ty. Za zločinný kouření...
a spolknutí důkazů. Tak drž hubu.
A ty, táhněte do hajzlu.
Jděte si pro příkaz a bez něj se sem nevracejte.
- Dělejte. Je nejvyšší čas! Jinak to tam bude samá mrtvola!
- Držte hubu! - Jděte tam! Jděte tam! No tak jdeme.
- Sakra, no dobře. Jdeme. Jdeme tam.
- Co se děje? - Krugu, jdi dozadu. Jamesi, pojď s námi.
Jones, hlídej postraní vchod...
- Tak na co čekáme? Jdeme. Jdeme tam! - Ne, Tony řekl, že na něj máme počkat.
- Odložte zbraně. - Ne, vy je odložte.
- A fofrem, dělejte.
- Dobře, tak já ji odkládám.
- Tak za jakých podmínek, mi dáte tu kazetu? - Nechte si o ní zdát.
- Jdeme. Odcházíme.
- Přestaňte na nás mířit. - Všichni skloňte zbraně! - Neee!
- Dělejte! Pohyb!
- Zvedni pracky nahoru! - Ruce vzhůru! Odhoďte zbraň!
- Na kolena. - Tak jo. Nechte ho být. Ten k nim nepatří.
- No tak, vstaňte. Vstaňte. No tak. No.
- V pořádku. Vstaňte, tady to vyklidíme. - Nejsme zas takový pitomci.
- Jdeme. Tak pohyb. Jdeme.
- Zavolejte sanitky, máme tu 13 mrtvých. Jdeme.
- Dobře, poslouchejte. Pokuste se ty chlapy identifikovat, než je odnesete.
„A jestli půjde ke dnu on, stáhne vás všechny sebou.„
„- Sakra! - O Rachel Banksovou nešlo.„
„Šlo o Hamerslyho. Byl zabit záměrně. Kde je ta kazeta?„
- Proč jste to nahrál? - No jo, uh...
tak zaprvé, byli jsme tam jako technici. A, uh, neměli jsme žádnou představu...
- Vědí, že Reynolds je mrtvý? - Ano. - Vědí všechno co?
- Ano, a pořád zapírají. - Ano, pořád.
- Nahrávku. - Tak jsme to nahráli.
- Co jste si o tom mysleli? - Ou, já myslel, že je to SCO.
- SCO? - Standardní cvičná operace.
- Kongresmane... Rhonda Overby, CNN. Znamená to, že návrh zákona už nemá šanci pane?
- V současném znění, ne, ale myšlenka je však stále aktuální. O tom chci ujistit všechny občany...
„ODBORÁŘSKÝ PRÁVNÍK ZPROŠTĚN VŠECH OBVINĚNÍ„
„DO VRAŽDY RACHEL BANKSOVÉ BYL ZAPLETEN MAFIÁNSKÝ BOSS„
- Věděli jsme, že musíme monitorovat naše nepřátele.
A tak jsme dospěli k názoru...
že musíme monitorovat i lidi kteří monitorují je.
- A kdo bude monitorovat pozorovatele těch pozorovatelů?
- Já bych si taky trochu, zamonitoroval.
- Mmm. My dva toho musíme spoustu namonitorovat.
- To mluvíte o sexu?
- Synu! - Ou, ne. Je čas na večeři.
- Běž se najíst. Už žádný flákání s Dylanem.
- Brille, ty jsi šílenec.
„JE ŠKODA, ŽE TU NEJSI.„
- Jo, to je.
- Ooh, měl by sis je trochu opálit.
- Kongresmane Sam Albert, jak vymezíme...
hranici ochrany národní bezpečnosti...
je zřejmé, že vláda potřebuje získávat tajné údaje...
aby ochránila občanské svobody, ale co když právě z posvátného soukromí mého domu?
Nemáte právo vstoupit do mého domu.
Subtitles by J.T. jun.
Corrections by [CZ]siberian czsiberian@seznam.cz, catsoft.no-ip.com